- Kommer du med i seng?
Fi?
Det er i morgen...
Afgørelsen om de siamesiske tvillinger.
Ærkebiskoppen af Westminster ånder mig i nakken.
Nå ja.
Ok.
Vil du med og spille double lørdag morgen med Wards?
Hmm?
Single.
"Michaels hjertefunktion er normal og holder dem begge i live".
"Lukes hjerne..."
Retsvæsenet er den skyldige!
Det er Guds afgørelse!
Hey, hey.
- Alle bedes rejse sig. - Lige på falderebet!
Hvis tvillingerne ikke adskilles, vil de begge dø.
Hvis hospitalet får tilladelse til at adskille dem,
vil Luke dø øjeblikkeligt,
hvorimod Michael formodentlig vil udvikle sig
til et sundt og normalt barn.
Det mindste af to onder må være,
at det ene barn klarer sig, frem for at begge dør.
Men hvis lægerne ved et indgreb skærer Lukes aorta over,
vil han med sikkerhed dø.
Og er dette ikke manddrab?
Tvillingerne forældre kan ikke tillade, at der begås overlagt mord.
Gud har givet os liv, som det nævnes her i retten,
og kun Gud kan tage det fra os igen.
Det har været svært
p.g.a. tidspres og intens offentlig bevågenhed
at nå frem til en egentlig principafgørelse,
men noget forekommer dog indlysende.
Dette er en retssal, ikke nogen moralsk instans.
Er dommen retfærdig?
Hvad føler I?
Denne vej.
"I dag har retten sanktioneret, at hospitalet kan tage et barns liv."
"Dommer Maye har med sin skalpel
fjernet al ret og rimelighed."
Det Kongelige Uretsvæsen!
Jeg vil tro, De kan benytte den sædvanlige udgang.
Jeg vil overlade jer til Flauberts
berømte fremstilling af Lukrets.
"Da Guderne var borte, og Kristus endnu ikke ankommet,
indfandt sig en særegen tid, fra Cicero til Marcus Aurelius,
hvor mennesket var alene."
Sådan er det.
Før kristendommen lukkede Vesterlandets sind,
var det en kort overgang muligt
'at betragte verden med usvigelig eftertænksomhed'.
- Hej. - Hey.
Hvordan gik det?
Jeg beordrede dem til at slagte et spædbarn.
Det står der i hvert fald i...
Ja, jeg så det godt.
Det er jeg ked af. Latterligt.
Nå men, nu skal du høre,
jeg bestiller et bord til i aften.
Jeg har selv haft en lortedag.
Og så kan vi drikke noget vin og...
Jeg får fat i nogle operabilletter til lørdag aften.
Nej, jeg har dommervagt hele weekenden.
Kan du ikke bytte med nogen?
Jeg har to sager mandag.
- Hvad? - Ikke noget.
Det er bare... ligesom sidste weekend og de 50 forudgående weekender.
Sådan er det bare.
Ja.
Hør lige...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det, men her kommer det alligevel.
Jeg tror...
Jeg tror gerne, jeg vil have en affære.
Hvad?
Ja, jeg har tænkt mig at...
Og det bør ikke undre dig.
- Siger du dét? - Ja.
Fi... hvornår har vi sidst haft sex?
- Aner det ikke. - Nej, det er klart.
Du sagde engang, at folk, der har været længe gift,
ofte ender som søskende.
Sådan er det gået her.
Jeg elsker dig, men...
Mener du det i ramme alvor?
Men du er jo...
Kan du huske, hvordan vi engang havde det?
Kan du huske, hvordan vi...?
Savner du det ikke?
Ok.
Jack.
Du har allerede indledt den affære, ikke?
Vær nu ærlig. Hvad hedder hun?
Jeg har ikke indledt noget.
- Hvad hedder hun? - Melanie.
- Da ikke matematikeren? - Hun er statistiker.
Hende, der var til middag her,
og som talte os i gulvet,
og som ødelagde vores gulv med sine stilethæle?
Absurd. Hun er kun halvt så gammel som du.
Vil du leve sådan her?
Fint, men det vil jeg ikke. Jeg vil have den affære.
Hvad med skilsmisse og det barn, jeg aldrig skænkede dig?
Nej, ingen skilsmisse, ingen snyd, ingen løgne.
Jeg elsker dig, og vi hører sammen.
Men jeg kunne være gået bag din ryg.
Tusind tak. Sikke afslappede vi er i vores åbne ægteskab.
Det skulle du nok have foreslået før brylluppet,
og ikke 20 år senere.
Magen til kliché.
Hvis du gør det, så er det slut.
- Så enkelt er det. - Er det en trussel?
Et løfte.
- 11 måneder. - Hvad?
Du sagde, du ikke vidste noget, så jeg må hellere sige det.
- Hvad? - 11 måneder.
Det har varet i 11 måneder.
Næsten på slaget.
Jeg skrev det i kalenderen. Særlig begivenhed.
Gud fri mig vel...det er så...
Det er så urimeligt. Jeg har lige haft de siamesiske tvillinger...
Ja, og før dem de jødisk-ortodokse skolepiger,
og før dem den slemme far fra Bahrain,
og før ham babyen i telefonboksen...
Har du allerede en affære?
Hvis du har, så pak dine ting og skrid!
Det har jeg ikke.
Jeg har svaret dig, så hvad nu?
Savner du det ikke, Fi?
'Hvis du ikke gider, må jeg heller ikke'.
Forholder det sig sådan?
Prøv at forstå, at det ikke bare handler om sex.
Det er...
Vi kysser ikke engang hinanden.
Knap nok et kys på kinden.
Måske er det bare mig, du ikke orker mere?
- Ja. - Undskyld, jeg forstyrrer.
Lad mig høre.
Det drejer sig om en hastesag
formidlet af den advokat,
der repræsenterer hospitalet i Wandsworth.
De skal give blodtransfusion til en cancerpatient, en dreng på 17.
Men han og forældrene har sat sig imod.
Hvorfor har de det?
- De er Jehovas Vidner. - Og så...
Hospitalet ønsker en dommerkendelse,
så de kan gøre det alligevel.
- Hvor længe har vi? - Måske fire dage.
Indkald til hastehøring i overmorgen,
og giv de indstævnede besked.
Bed hospitalet give forældrene besked,
så de har mulighed for at søge om retshjælp.
Drengen får brug for en advokat.
Jeg skal have dokumentation fra hospitalet senest kl. fire i morgen
inklusive en udtalelse fra onkologen.
Jeg må vide, hvorfor en transfusion er nødvendig.
Forældrene må bestræbe sig på
at tilvejebringe bevismateriale inden torsdag middag.
Det var det. Hej.
Hvorfor er blod så vigtigt for Gud?
Hvorfor insisterer Gud?
Ja, Sarah?
Det er dér sjælen sidder, i selve blodet,
og derfor tilhører det ham.
Fint, tak skal du have..
Sjælen, livet,
er i blodet. Det tilhører ikke os, men Gud.
Lad os da bede for vor kære ven, Adam Henry.
Gennem bøn bliver den syge rask,
og Jehova vil give ham styrke.
Jack?
God morgen, jeg håber, De havde en dejlig aften.
Vidunderlig. Og stille.
- Og De? - Jo tak.
Jeg var på fisketur med Dominic på River Lea.
Fangede De noget? Ligemeget. Hvad har vi så?
Barnet, der blev bortført til Marokkko,
Haagkonventionen kl. 10,
rutinesager om underholdsbidrag,
en ex-parte om udelukkelse af ægtemand fra fælles hjem,
og så denne dreng fra Jehovas Vidner i morgen.
Forældrene indgiver begæring om retshjælp.
Vi skulle have attesten i eftermiddag.
Allerede stor medieinteresse.
Og Deres sangbekendtskab, Mr Berner, repræsenterer hospitalet.
Drengen har angivelig en slags leukæmi...
Drengen! Kald ham dog ved hans navn.
Ja, naturligvis Adam. Adam Henry.
Enebarn. Stærkt troende. Åbenbart meget voksen for sin alder.
Forældrene hedder Kevin og Naomi, ligeledes stærkt troende.
Mr Henry har sit eget firma,
fundamenter og dræning.
Han skulle være fremragende til gravemaskiner.
- Mrs Henry, derimod... - Nu er det nok!
Undskyld. For pokker da.
Jeg henter selv kaffe.
Kunne De sende de nye nøgler til min assistent?
Jeg giver portneren besked.
Fint, fint.
Tak.
Fiona. Fiona, Fiona.
Sherwood.
- Fandens, min kaffe. - De skal lige høre den her.
- Jeg har ikke tid. - Det tager kun et øjeblik.
- Jeg hørte det fra Sedley. - Se nu ærmet.
Under krydsforhøret bliver patologen spurgt,
om han var helt sikker på,
at patienten var død, før han indledte obduktionen.
"Totalt sikker" svarer patologen.
"Men hvordan kan De være så sikker?"
"Fordi," siger patologen
"hans hjerne lå i et glas på mit bord."
"Aha," sagde advokaten,
"men kunne patienten alligevel ikke være i live?"
"Tja," sagde patologen,
"han kunne muligvis være i live"
som advokat."
Som advokat.
- Lad mig tage den. - Ja tak.
Alle bedes rejse sig.
- Må jeg tage ordet. - Værsgo, Mr Soames.
Jeg vil gerne henvise til min klients foretagende...
Det, Deres klient har foretaget sig,
er i direkte strid med, hvad han har lovet denne ret.
Han er flygtet med sin datter ud af landet.
Jeg hører, han er i Rabat nu
og ikke agter bringe datteren tilbage.
Jeg forventede egentlig, De ville rødme på hans vegne.
Deres klient påstår, at de syv mill pund,
han er blevet dømt til at betale sin ekshustru,
er fastlåst i firmaet og derfor ikke kan udbetales.
Sådan forholder det sig ikke.
Hans firma er blot et skalkeskjul for egentlig skatteunddragelse.
Jeg afsiger hermed kendelse om retspant.
- Ja, Mr Blackwell. - My Lady.
Denne ex-parte-anmodning om at udelukke en urimelig ægtefælle...
Hvorfor i al verden foretager De Dem dette uden varsel?
Af dokumenterne fremgår intet, der nødvendiggør et sådant skridt.
Hvor meget kontakt har De haft med modparten? Ingen!
Hvis ægtemanden er parat til at give Deres klient en garanti,
burde De ikke komme rendende her.
Hvis han ikke vil, så lad mig det vide, så jeg kan høre begge parter.
Alle bedes rejse sig.
Angående Mr Berner, der har foretræde i morgen.
- Ja? - Hans assistent har ringet -
- for at minde Dem om, at de har prøve i aften.
- Åh nej. - 19:30 hjemme hos Dem.
Ifølge planen.
Tak.
Få dem ud.
Tak for det. Giv mig 10 minutter.
Unge mand, jeg må tale med dig.
Sådan noget møg.
Du kunne jo stille glasset fra dig.
Tak. Ups.
- Hvor er Jack henne? - Til møde i Birmingham.
Den stakkel.
- Er du ok? Du ser lidt... - Jeg har det fint...
Vi har fået tildelt 15 minutter, inklusive ekstranummer.
Fik jeg fortalt, at jeg vil opgive juraen?
Ikke igen. Skal vi tage sangen først?
- Hmm? - Jeg har lige haft den her sag -
- om et værtshusslagsmål i Kentish Town.
Min stakkels klient står på sidelinjen og ser på.
Det hele kom med på overvågninsgkameraet.
Én får smadret kæben, dvs. alvorlig legemsbeskadigelse,
og de ryger allesammen ind, også min klient.
To et halv år for noget, han ikke engang er blevet sigtet for.
Såkaldt fællesansvar. Jeg kunne ikke stille noget op.
- Kategori 3? - Jep.
Charles Mackay præsiderede.
Han kunne have givet dem 6 måneder mere. Du var heldig.
Det var voksne mænd, der sloges. Offeret havde ikke brug for behandling.
Fire unger fra arbejderklassen, rene straffeattester,
to familiefædre, alle med arbejde.
Skatteborgere.
Mark, lad os komme i gang.
Hvor er teksten?
Det er sgu ren klassekamp, Fiona.
Meningsløst. Jeg giver op.
Nej, du gør ikke. Du møder op hos mig i morgen...
Lully, lullay
Thou little tiny child...
Her er BBC World Service med Nyhederne kl. 0400 GMT.
Redningsaktionerne fortsætter i hele Sydeuropa
efter Stormen Adas hærgen.
Tog- og vej- forbindelserne til Montpelier...
Der er lidt pressepostyr.
Lad være med at sige noget.
- Naomi! Naomi! Kevin, denne vej! - Lad os komme forbi.
- Se herhen, Naomi.
- Lad os nu komme forbi. - Naomi, ja, det er fint.
- Ja, sådan. - Naomi, se herhen.
Kevin. Kevin, lige et par ord.
De ønsker ikke at udtale sig på nuværende tidspunkt.
Bare lidt om drengen.
Et eller andet..
Dommeren er klar nu.
Nej, ingen komentarer, ok?!
- De er klar nu. - Tak.
My Lady, de er klar nu.
Alle bedes rejse sig.
Sagen vedrører A. Et barn.
Dette er en meget alvorlig sag -
om liv og død.
Tiden er altafgørende. Hold Dem dette for øje.
Fat Dem kort og præcist, Mr Berner.
Jeg skal fatte mig kort, My Lady.
Sagsøgeren er Edith Fraces Hospital i Wandsworth,
der søger rettens tilladelse til at behandle en teenager ved navn Adam.
Han er 17 år og 9 måneder gammel.
Han begyndte at få mavesmerter i skolen...
Jeg har læst akterne, Mr Berner.
Alle parter anerkender, at Adam har leukæmi.
Hospitalet ønsker at behandle ham med fire lægemidler.
En anerkendt behandlingform, som jeg gerne skal demonstrere.
- Det er ikke nødvendigt. - Tak, My Lady.
To af lægemidlerne har den bivirkning, at de angriber konglemarven
og svækker immunforsvaret.
Derfor foretages en blodtransfusion normalt under behandlingen.
Men drengen og hans forældre er Jehovas Vidner,
og deres tro forbyder dem at modtage blod fra andre.
Men bortset fra dette kan Adam og hans forældre acceptere
al anden behandling, som hospitalet måtte tilbyde.
Jeg vil først gerne indkalde den rådgivende hæmatolog.
Udmærket.
Professor Carter, vil De orientere os om Adams tilstand.
Den er ikke god, han er svag,
og som forventet viser han nu de første tegn på åndenød.
Hans hæmaglobintal falder hele tiden.
Normen er 12.5. Denne morgen var det 4.5.
Og de hvide blodceller?
De burde ligge et sted mellem 5 og 9.
Hans var blot 1.7.
- Mht til trombocytterne... - Hvad er deres funktion.
De er nødvendige for koagulationen, My Lady.
Normen er 250. Adams tal var blot 34 i morges.
Et sundt ungt menneske producerer 500 milliarder blodceller hver dag.
Adam producerer intet blod overhovedet.
Og hvis patienten modtog en blodtransfusion...?
Så ville han have en god chance.
Har De diskuteret med Adam,
hvad der ville ske, hvis han ikke fik en transfusion?
Ikke alle detaljer, men han ved, han kunne dø.
Hvad ved han om den død, han ville få?
Ingenting.
Måske kunne De forklare os det?
Det ville være en meget ubehagelig oplevelse.
Også for behandlerne.
De forstår ganske enkelt ikke,
hvorfor de skulle risikere at miste patienten.
Han vil kæmpe for at få vejret, men kampen er tabt på forhånd.
Skræmmende som ved druknedøden.
Der kan opstå indre blødninger,
måske endda nyresvigt.
Nogle mister synet.
Han kunne få et slagtilfælde. Det gør nogle patienter.
Men sikkert er, at det bliver en pinefuld død.
Er De enig i, at muligheden for frit at kunne vælge behandling
er en fundamental menneskeret?
For voksne, ja. Helt enig.
Men Adam er jo næsten voksen.
Selvom han fyldte 18 i morgen,
ville han ikke juridisk set være voksen i dag.
Mon ikke vi kan være enige om, at Adam næsten er voksen.
Har han da ikke udtrykt sine holdninger over for Dem på en intelligent måde?
Hans holdning er forældrenes holdning.
Hans indvendinger lyder som doktrinerne i den religiøse kult,
han kan nemt ende som martyr for.
De har aflagt ed.
- Jeg formoder, De er kristen? - Jeg er anglikaner.
Er Church of England en kult?
Vidste De, at WHO regner med, at op mod 20% af nye AIDS tilfælde
skyldes blodtransfusioner?
En transfusion rummer tilmed andre farer.
Hepatitis, Lymes sygdom, malaria, syfilis,
Chagas, graft-versus-host,
transfusionsrelaterede lungesygdomme, div. Creutzfeldt-Jakob sygdomme
Det sker sjældent og ikke på mine vagter.
Men alle disse risici må da give grund til bekymring
for et rationelt tænkende menneske?
De blodprodukter, vi anvender, er gennemtestede og af høj kvalitet.
Men det ville da ikke være urimeligt,
i lyset af potentielle infektioner,
at patienten insisterer på sin ret til selvbestemmelse.
Det er ordkløveri.
Hvis jeg ikke må give drengen en transfusion,
risikerer vi at miste ham.
Jehovas Vidner behandles ofte vha blodløs kirurgi.
Det handler ikke om kirurgi.
Drengen har brug for blod, da han ikke selv kan producere det.
- Så enkelt er det. - Tak, Professor.
Tak for det, Professor Carter.
Vi holder en 20 minutters pause.
Alle bedes rejse sig.
- Jack? - Hej.
Jeg troede, du skulle i retten.
Jeg ville egentlig bare lægge en besked.
- Hvor er du? Hvad sker... - Jeg bliver nødt til at løbe.
- Beklager. - For pokker da!
Siden da så vi os ikke tilbage.
Jeg holdt op med at drikke fik min uddannelse.
Mig og Naomi havde det godt sammen
og kunne passe ordentligt på Adam.
Han blev mere rolig og klarede sig godt i skolen.
Vi fik masser af støtte gennem Rigssalen.
og gode venner.
Mennesker, der aldrig ville svigte én.
Vi var lykkelige. Vi levede et liv i sandhed.
Og nu, Mr Henry, har Deres søn fået leukæmi,
og De og Naomi vil begge blive prøvet på Deres tro.
- Ville De formulerede det sådan? - Ja, lige præcis.
Vil De forklare retten, hvorfor De, Deres kone og Adam
nægter at modtage en blodtransfusion?
De må forstå, at blodet -
udgør essensen af dét, det er at være et menneske.
Det er livets gave, som vi må være taknemmelige for.
Ligesom livet er helligt, er blodet det også.
Men hvorfor nægter Adam så at modtage en sådan gave fra lægerne?
Hvis man blander sit eget blod
med blodet fra et dyr eller et andet menneske,
bliver det forurenet, eller kontamineret.
Man forkaster Guds gave.
Derfor forbyder han os at gøre det
i Første og Tredje Mosebog og i Apostlenes Gerninger.
Og vores søn, Adam, ved,
at man skal adlyde Guds ord.
Elsker De begge Deres søn, Mr Henry?
Ja, vi elsker ham.
Og hvis han nægter at få en blodtransfusion...
og ender med at dø af det?
Så ville han tage sin plads i det kommende Guds rige på jord.
Hvordan ville De og Naomi så have det?
De ville være tyngede af sorg, ikke sandt, Mr Henry?
Så dette er Adams egen beslutning, den er ikke dikteret af Dem?
Han er...
Han er et meget... Han er et meget specielt menneske.
Han er dybsindig.
Vi kunne ikke få ham til at ændre mening, selvom vi ville.
Det er der ingen, der kunne.
Mr Henry, De nævnte nogle bibelske skrifter.
I Jernalderen fandtes blodtransfusioner jo ikke.
Hvordan i alverden kan de så være forbudt?
Gud var bekendt med dem.
Flere Jehovas Vidner accepterer blodtransfusion
uden at føle deres tro kompromitteret.
Der er jo andre muligheder åbne for unge Adam.
Og De kunne, hvis De ville, sørge for at overtale ham,
og dermed redde hans liv.
Jeg kender ingen,
der fraviger det Styrende Råds lære.
De Ældste er dygtige rådgivere.
De samme strenge herrer, der besøger Deres søn hver dag
for at sikre, han ikke skifter mening?
Det er rare og ordentlige mennesker.
De andre kirker har også præster på hospitalerne.
Men det er rigtigt, at hvis Adam tillod en transfusion,
så ville han blive ekskommunikeret,
smidt ud af fællesskabet?
Dissocieret, hedder det,
men det vil ikke ske,
for han ændrer ikke sin mening.
De er hans formynder, og det er Deres mening, jeg vil ændre.
Han er bange for at blive bandlyst. Er det ikke det udtryk, De bruger?
Den eneste verden, han kender, ville vende sig imod ham,
hvis han foretrak livet frem for en frygtelig død.
Lyder det som et frit valg?
Hvis De tilbragte blot 5 minutter sammen med ham,
ville De indse, at han er et meget specielt menneske,
der ved, hvad han vil.
Mr Henry, har De sagt til Adam,
at hvis han reddede sig selv ved at gennemgå en transfusion,
at De så stadig ville elske ham?
Vi har sagt, vi elsker ham.
- Er dét det? - Det er nok.
Hvornår blev Jehovas Vidner befalet at nægte blodtransfusion?
Første Mosebog. Helt fra Skabelsen.
Det stammer fra 1945, ikke?
En komité i Brooklyn har afgjort Deres søns skæbne.
Der er dybe sandheder, man ikke tidligere har forstået.
Det samme gælder videnskaben.
Deres kirke tåler ikke meningsforskelle?
De ved ikke, hvad det vil sige at overgive sig til en højere magt.
Vi gør det af egen fri vilje.
Ville De på Adams alder have vidst, hvad De ville?
Han kendte sandheden, det gjorde jeg ikke.
Livet er alså dyrbart. Deres eget eller andres?
Livet er Guds gave, kun han kan tage det fra os.
Nemt at sige, når det ikke er Deres.
Men svært, når det er éns søn.
- Er det syndigt at masturbere? - Ja.
- Abort, homoseksualitet? - Ja.
Er det, hvad Adam har lært at tro på?
Det ved han er rigtigt.
Tak, Mr Henry.
Han sagde: "Jeg er mig selv."
"Ikke mine forældre."
"Uanset deres mening træffer jeg mit eget valg."
"Jeg er parat til at dø."
Tak, Mrs Greene.
Der er en stor forskel mellem at acceptere behandling
og retten til at nægte livsbevarende behandling.
Loven er entydig.
Han har ingen selvbestemmelse, før han bliver 18.
Han er endnu ikke fyldt 18.
I så vigtig en sag er det underordnet,
om der kun er få måneder til hans 18 års fødseldag.
Adam er klar over, hvorfor han af religiøse grunde
ikke vil modtage behandling.
Enhver patient har retten til at modsætte sig behandling.
De må ikke underminere en så fundamental rettighed
eller personlig integritet.
Dette er en meget usædvanlig sag,
så jeg har besluttet, at jeg gerne selv vil tale med Adam.
Jeg må vide, om han forstår sin egen situation,
og hvad han kan forvente,
hvis jeg underkender hospitalets anbefaling.
Jeg vil nu tage hen til Adam på hospitalet sammen med hans værge.
Jeg meddeler min beslutning, så snart jeg er tilbage ved 19-tiden.
Alle bedes rejse sig.
- Det er usædvanligt. - Meget excentrisk.
- Der er intet at stille op. - Vil det hjælpe...
Hun respekterer ikke vores deadline.
Nej, det er utroligt.
Jeg har aldrig oplevet en dommer gøre det før..
Hun må være helt fra den.
Gad vide hvad der sker?
Det er lige herhenne.
- Hej. - Hej, Marina.
- Donna. Hej. - Hej.
- Hej, Emy. - Marina.
- Hej, Marina. Godt at se dig. - Alt vel?
Dette er dommer Maye. Hun er her for at besøge Adam.
Goddag.
Hej.
Jeg siger til ham, De er på vej, My Lady.
Han har besluttet, at han vil følge sine principper.
Altså at dø.
Skønt. Jeg fik ret.
Dommeren ville komme på besøg. Jeg vidste det!
Hvad kalder man Dem?
Deres Højhed? Deres Excellence? Deres Højtærede et eller andet?
I retten siger man "My Lady".
My Lady... Det lyder utroligt.
- Må jeg kalde Dem det? - Jeg hedder Fiona Maye.
Men jeg vil hellere kalde Dem...
Må jeg ikke godt kalde Dem 'My Lady'?
Du må hellere lige få vejret.
My Lady.
Jeg fortalte Marina, og Donna, sygeplejersken,
og Jake, ham med maden, og alle lægerne, at De ville komme.
Og de sagde allesammen 'nej, nej',
'denslags gør dommere ikke'.
- Men jeg vidste det bare. - Ja, åbenbart.
I bund og grund er vi alle får.
Du er her for at få mig til at ændre mening.
Få skik på mig.
Nej, Adam, for at finde ud af, hvad der er bedst for dig.
Please, Miss, før mig på retfærdighedens vej.
Jeg må sikre mig, at du ved, hvad du gør.
Leukæmi er en alvorlig sygdom.
Når du modsætter dig en transfusion der kunne redde dit liv,
vil nogle mene, du er under et stærkt pres
fra dine forældre og de Ældste.
Andre synes, du er uhyre intelligent,
og at vi bare skal lade dig fremture.
Skal vi det? Så du kan tage livet af dig?
Det må jeg tage stilling til.
Jeg mener, valget er mit.
Jeg er bange for, loven ikke er enig.
Loven er tåbelig.
Det kan man mene.
Men lad os nu gribe tingene lidt praktisk an.
Med en transfusion
kunne yderlige to lægermidler føjes til din behandling,
og du ville have en god chance for hurtigt at blive rask.
Uden en transfusion kunne du dø.
- Forstår du det? - Ja.
Men hvad så, Adam, hvis du blev delvist helbredt?
Du kunne miste synet, få hjerneskade.
Dine nyrer kunne sætte ud.
Vil det glæde Gud?
Hvis De ikke tror på Gud,
har De ikke ret til at tale om, hvad der glæder eller ikke glæder ham.
Jeg har ikke sagt, jeg er ikke-troende.
Men jeg må vide, om du har tænkt dette igennem.
Blind, mentalt retarderet eller begge dele.
Resten af livet. Er du klar til det?
Jeg ville hade det.
Men jeg ville acceptere det.
Vent.
Undskyld mig.
Nu skal du høre godt efter, hvad damen siger.
Hey, Adam. Stegt kylling, mand.
Ud!
Smut med dig.
Har De børn, My Lady?
Næh, desværre...
For mange jern i ilden.
Juraen kan nemt overtage éns liv.
Som mit for eksempel.
- Næppe. - Undskyld, jeg mente ikke...
Sig mig, Adam.
Jeg vil høre det med dine egne ord.
Hvorfor vil du ikke have en blodtransfusion?
Fordi det er forkert.
Fortsæt.
Gud har sagt, det er forkert.
Hvorfor er det forkert?
Hvorfor kan ting være forkerte, My Lady?
Man ved det bare.
Mord, tortur, løgn, utroskab.
Hvordan kan vi bare vide det?
Det er i vore hjerter. Det har Gud sørget for.
Og øh, selv om vi kan fremtvinge nyttig viden
ved at torturere en terrorist,
så ved vi, at det ganske enkelt er forkert.
Er transfusion som tortur?
Begge dele er forkerte.
Bare jeg kunne få dig til at forstå.
Blod er ikke bare biologi,
og heller ikke blot et symbol.
Det er selve livet.
Det er, hvad vi er gjort af.
Vi har valgt at leve i Guds sandhed,
og han har bedt os ikke blande blod med andre.
Det er en enkel regel, vi gerne vil leve efter.
Ikke noget, vi pådutter andre.
Vi vil bare gerne leve med sandheden, som vi ser den.
Som vi kender den.
Tak, Adam.
Hvad nu hvis jeg beslutter, de må give dig den transfusion,
hvad ville du så sige?
Jeg ville sige, De en en geskæftig plageånd.
Nej, De må ikke gå endnu.
Adam, jeg skal i retten.
Bare vent, til Donna kommer med maden.
Fint, men før jeg går, så fortæl mig om din guitar.
Den er smuk.
Det var min bedstefars.
Med fin patina. Dejligt.
- Ved du hvad? - Næh?
Jeg har kun spillet i fire uger,
og jeg kan allerede ti melodier.
Det her er den sværeste.
Nej, det er et C. Dér.
- Nåeh ja. - Mmm.
Ja, lige præcis.
And on my leaning shoulder
She laid her snow-white hand
She bid me take life easy
As the grass grows on the weirs
But I was young and foolish
And now am full of tears
Godt gået efter bare fire uger.
Jeg vidste ikke, der var en tekst til den.
Det er Yeats, en berømt digter, og et smukt digt.
Jeg er vild med "and on my leaning shoulder".
Lad os tage hele sangen.
Det er din spisetid og jeg skal i retten.
My Lady, kan du ikke bare blive lidt længere.
"Hun bad mig se let på livet."
Må jeg så få din e-mail?
Farvel, Adam.
Kommer du igen?
Jeg er bundet af Børneloven
og dens klare påbud i de første linjer:
"Barnets tarv
skal være domstolens altoverskyggende hensyn."
Forudsat han genvinder sit helbred,
vil den unge mands tarv nok tjenes bedst ved
at han plejer sin interesse for bøger,
sin nyfundne passion for guitarspil,
ved at han nærer sin livlige intelligens,
udfolder sin spøgefulde, kærlige natur,
og favner det liv og den kærlighed, han har i vente.
Jeg mener, at A selv,
men også hans forældre og de Ældste i hans kirke,
har truffet et valg, der går imod A's tarv.
Han skal værnes mod sin religion og mod sig selv.
For mig at se
er hans liv mere dyrbart end hans værdighed.
Min bekendtgørelse og retsbelæring lyder som følger:
Sagsøgende hospital har den juridiske ret til
at fortsætte medicinsk behandling af A,
som de skønner den nødvendig,
også mht blodtransfusion.
Er affæren slut?
Måske.
Det allervigtigste er, at jeg elsker dig.
- Du har kneppet hende. - Ja.
Og hvis det var tåbeligt, så er dether det også, for...
Hvis du bliver, så læg dig i gæsteværelset.
Hør nu, vi kan ikke bare ignorere dether.
Vi må tale sammen.
Beklager. Det har været en lang dag.
- Onkel Jack! - Hej med jer!
Jeg henter dem i morgen ved 10-tiden.
- Perfekt. - Tak skal du have.
- Hej, tøser. Opfør jer pænt.
Sally, Maisie, er I klar til skæg og ballade?
Yeah!
Kom så.
Hallo?
- Hej, Michael. Det er Fiona Maye. - Fiona?
Fik du min besked?
Nej, jeg mente det skam.
Jeg har brug for en advokat.
"Næste morgen, da Peter Fortune på 10
vågnede efter en ubehagelig drøm.
var han blevet forvandlet til en kæmpestor mand, en voksen."
- "Han prøve at bevæge armene..." - Onkel Jack.
Hvorfor sover du i stuen?
- Tja... - Fordi han snorker.
Tante Fi har smidt ham ud.
- Vores far snorker også. - Ja, selvfølgelig.
De er jo brødre, dit fjols.
Ja, jeg er slem til at snorke.
"Han havde også spist for meget, så han havde mavekneb,
og han havde talt for meget for han var øm i halsen."
Nåmen, vi stopper nu, og så slukker jeg lyset,
men jeg lader natlampen brænde, er det ok, tøser?
Ikke noget med at hoppe i sengen!
Måske vågner I begge to som kæmper i morgen,
ligesom Peter Fortune.
Godnat.
Godnat, onkel Jack.
- Skal vi snakke? - Nej.
Det er Fiona Mays mobil.
Læg en besked efter tonen.
Hej. Det er Adam Henry.
My Lady, jeg fandt dit nummer. Det var ikke så svært.
Jeg er endelig ude af hospitalet,
og det er virkelig rart at høre din rolige stemme.
Det var skønt, da du kom
og vi spillede Salley Gardens.
Jeg læser digtet hver dag.
Jeg kan vist godt lide at være 'ung og fjollet'.
Uden dig var jeg ingen af delene. Bare død.
My Lady, det er mig igen, Adam Henry.
Jeg har nogle skønne og mærkværdige dagdrømme
virkelig fjollede som fx...
at vi rejser verden rundt på en olietanker,
og vi bor i kahytter lige ved siden af hinanden,
går op og ned ad dækket og snakker hele dagen.
Og forresten, så er jeg begyndt at læse Yeats.
Doktorafhandlingen er fin, og han er i topform til forsvaret.
Eneste problem er Tony. Han kommer til mødet.
Måske kommer jeg 10 min for sent, så start bare uden mig.
My Lady, det er mig igen, Adam Henry.
Jeg har nogle skønne og mærkværdige dagdrømme.
Stakkels dreng. Han har mistet Jehova og fundet dig.
Så skriv dog til ham.
Jeg kan da ikke opmuntre ham til...
Det er ikke professionelt.
Nej, nej, selvfølgelig ikke.
Ok, jeg er...
Jeg er lidt skræmt.
Over mig selv.
Hvis der overhovedet er interesse, hvad så med ektranummeret?
For år tilbage tog vi My Funny Valentine
og jeg glemte teksten.
Ja.
My funny valentine
Sweet comic valentine...
Nådda. Følger du efter mig?
Jeg er ikke ude i et skummelt ærinde. Jeg vil ikke genere dig.
Jeg troede bare ikke, du ville genkende mig.
- Hvordan fik du fat i mit nummer? - Det var ikke særlig svært.
Det er som om, mit hoved er ved at eksplodere.
Det vælter ud med tanker.
Men jeg ville egentlig bare give dig dem her.
- Adam, jeg kan ikke - Men My Lady, hør lige...
Det er bare nogle digte, jeg har skrevet,
og et par breve, jeg ikke fik sendt og... strøtanker om...
forskellige ting.
Du ser meget friskere ud. Hvordan har du haft det?
Masser af skænderier med forældrene.
Det går egentlig fint i skolen.
Sommetider giver tanken om at gå rundt med en fremmeds blod
mig kvalme, som hvis... man skulle synke en fremmeds spyt .
Hold nu op. Du er i live.
Ja, men jeg ville... Jeg har så mange spørgsmål.
Kan vi ikke sætte os og tale et sted?
Adam, der er noget, du virkelig må forstå.
Din sag er et overstået kapitel.
Jeg har mange nye sager,
babyer og børn, alle mulige triste ting,
og du har fået dit liv tilbage.
Der ligger en verden foran dig.
Du er begavet. Du kommer til at klare dig fint. Det ved jeg.
Men der er noget, du må love mig.
Lad være med at ringe, skrive eller følge efter mig igen.
Forstår du det? Din fremtid ligger lige rundt om hjørnet.
- Det bliver spændende for dig. - Men, My Lady...
Nej. Basta. Nu går du lige så stille herfra.
Nogen så dig komme ud af Mike Morrows kontor.
Skilsmisse? Er det dit alvor? Uden at sige et ord?
Forhåbentlig sagde han, at du måske overreagerer lidt.
Måske er det på tide, jeg begyndte at overreagere.
Og du er den store autoritet inden for familieproblemer,
men når det drejer sig om din egen familie,
bliver du som et klynkende barn.
Du fik dig lidt sjov på min bekostning.
- En ny fornemmelse. - Åh, så hold dog op.
Selvmedlidenhed er ikke ordet.
Hvad er pointen med din tavshed, Fiona?
Hvad er pointen?
Kom nu. Ud med det!
Jeg stoler ikke på dig mere.
Jeg var væk fra ægteskabet i to dage. To dage.
Du har ikke været her i årevis.
Tænkt lidt over det, næste gang du går.
De får lige det sidste, før jeg smutter.
Billetterne er i den blå mappe og så ses vi i Newcastle,
som første stop på vores nordengelske turné.
Deres yndlingsby, hvis jeg husker ret.
Ja, en dejlig by. Jeg havde kusiner deroppe.
Det eneste sted, jeg nogensinde var fri og frejdig.
Har De nogensinde været fri og frejdig, Nigel?
Nej, aldrig. Gud ske tak og lov.
Jeg ville være elendig til det.
My Lady, jeg har så mange spørgsmål til dig.
Hvorfor er Yeats så stor en digter?
Det ved vi, han er, men hvordan?
Hvori består et digts skønhed?
Det er mere end blot velklang,
og det skal udtrykke noget, der er sandt.
Hvorfor har vores skønne sang to krydser for?
Jeg forstår mig hverken på krydser eller b'er.
My Lady, du fortalte mig ikke, hvad du tror på.
Garanteret ikke på Gud.
Men hvad så?
Og jeg selv?
Jeg ved efterhånden ikke rigtig.
Når jeg er i underligt humør, tænker jeg undertiden,
at nu er jeg voksen.
Men den vender tilbage. Det ved jeg, den gør.
Og så...
Næste stop bliver Newcastle.
Vi beder passagererne huske
at tage bagage og personlige ejendele med sig.
Tak for denne gang.
Vi glæder os til at se Dem ombord igen
inden længe.
- Tak. - Goddag.
Jeg har givet sagen med omsorgssvigt to dage.
To børn hos forskellige plejefamilier. Begge vil gerne adopteres.
- Fint. - Kære Fiona.
- Velkommen til Newcastle. - Tak.
Hils på vor High Sheriff, John Baker.
Vi deltager også i middagen på hotellet i aften.
Desværre ikke samme standard mere. Nedskæringer.
John vil gerne følge Dem i morgen,
hvis De har noget spændende på programmet.
Kom endelig.
Det eneste, jeg kan byde på, er to forsømte børn.
Tak.
Jeg skal nok tage dem.
- Fiona. - Caradoc.
Har du ikke inviteret nogen med i aften?
Nej, det har jeg helt glemt.
Fint.
Lad mig præsentere dig for flokken.
- John Baker har du mødt. - Ja.
Paul Rotman har et lyslederfirma i byen.
James MacLeish. Hvad skal vi kalde dig, Jim? Bureaukrat?
Han arbejder for bevaring af kystområderne.
Dommer Fiona Maye.
Jeg tager det samme. Skål.
- Skål. - Slainte.
Frem for at bruge millioner på kystsikring
kunne vi lade havet oversvømme markerne,
genskabe de gamle saltenge og kompensere landmændene.
Men kanalerne hvorigennem man...
Undskyld mig. Der er noget, jeg bliver nødt til at tage mig af.
Jeg hundefryser. Kunne De tænde for varmen?
- Selvfølgelig, My Lady. - Tak for det.
My Lady, de må hellere komme med.
Denne vej.
Det er drengen fra Jehovas Vidner.
De ved, fra transfusionssagen.
Javist.
Han har åbenbart fulgt Dem hertil.
Man ville sende ham væk, men...
Tak. Det skal jeg nok tage mig af.
Vi må hellere få en varmeblæser herind.
Ja, My Lady.
Du må virkelig undskylde.
Her står vi igen.
- Hvordan fandt du mig? - Gennem nettet.
Jeg fulgte dig til King's Cross og steg...
Jeg er ked af det, My Lady.
Ved dine forældre, hvor du er?
- Jeg er 18 nu. Jeg kan tage... - Din alder er underordnet.
De er bekymrede for dig.
Der må være en stikkontakt et eller andet sted.
Sæt dig ned.
Tak.
Jeg er lige udenfor.
Hvad så...
Jeg kom op at skændes med far igen i aftes.
Det var ret slemt.
Og så gik jeg bare. Skred.
Jeg skrev til mor i aftes, at jeg er ok.
Skriv igen og sig, du er kommet godt til Newcastle.
Så kan vi tale sammen.
Men det er jo...
Skriv til hende.
Bør jeg være nervøs? Følger du virkelig efter mig?
Nej, slet ikke. Men jeg læste bekendtgørelsen.
Du sagde, du ville redde mig fra min religion og mig selv.
Det gjorde du også. Jeg blev reddet.
Hvad er det, du vil?
Jeg er ikke den samme som før.
Da du besøgte mig, var jeg virkelig parat til at dø.
Utroligt, at en person som du ville spilde sin tid på mig.
Jeg var sådan en idiot.
- Du virkede meget oprigtig. - En oprigtig idiot.
Jeg følte mig så nobel, når jeg afviste lægerne.
Ingen kunne forstå, hvor dybsindig jeg var.
Jeg var helt oppe at køre.
Om natten lå jeg og tænkte på den her video,
jeg ville lave på min mobil,
ligesom selvmordsattentatmænd gør.
Det ville komme i nyhederne.
Jeg kunne få mig selv til at græde ved tænke på min begravelse.
Alle elskede mig, alle kneb en tåre.
Så selvopofrende.
Så idiotisk.
Hvor var Gud?
Han var der, bag det hele.
Jeg adlød ham og levede i sandheden.
Men det drejede sig ikke kun om ham.
Det var en eventyrlig rejse mod min smukke død...
Sådan lidt pubertetsagtig.
Hvis jeg ikke havde været Jehovas Vidne,
ville jeg ikke være havnet i det rod.
- Har du mistet din tro? - Nej, Nej. Måske.
Jeg tør næsten ikke sige det højt, men har man taget første skridt væk,
kan man ligeså godt gå hele vejen.
Hvorfor udskifte en tandfe med en anden?
Nu er dit hoved da eksploderet.
Jeg kan spille et stykke af Bach.
Jeg har læst al Yeats.
Jeg er med i et teaterstykke.
"Han skal favne det liv og den kærlighed, han har i vente.."
- Det skrev du. - Ja, Adam.
Jeg spørger dig igen, hvad er det, du vil?
Takke dig.
Det kan gøres på en nemmere måde.
Dit besøg på hospitalet
er noget af det bedste. der nogensinde er sket for mig.
Det er den måde, du.. lytter og tænker på.
Jeg så dig tænke.
Hvorfor er du her?
Når du hører det, vil du synes, det er meget dumt.
Men vil du ikke godt overveje det.
Lad mig høre.
Jeg vil gerne komme og bo hos dig.
Jeg kunne tage mig af huset, gøre rent, alt muligt.
Du kunne give mig litteraturlister.
Det, du synes, jeg skulle vide noget om.
Jeg ville ikke være til besvær,
altså over for dig og din mand.
Jeg kunne være lejer.
Få et job og betale husleje.
Vent her.
Din taxa er her om fem minutter.
Nej, det må du ikke.
Da jeg fik blodet, var mine forældre til stede.
De sad og holdt om hinanden og græd og hulkede.
De havde tabt sagen og havde virkelig kæmpet hårdt.
Men så gik det op for mig, nej, de græd jo af glæde,
for de har altid gerne villet, jeg skulle leve,
men det havde de aldrig fortalt mig.
Det handlede slet ikke om Gud.
Jeg følte mig narret, jeg havde været virkelig dum.
Det var et stort svindelnummer.
Jeg har slået det op.
Domstolene lader altid hospitalerne give mindreårige blod.
Det vidste du godt.
Du vidste, hvad du ville gøre.
Man lader ikke et barn dø af hensyn til forældrenes religion.
Så hvad lavede du ved min seng?
Du fortyrrede mig, sang for mig,
trængte ind under huden på mig, og stillede mig spørgsmål.
Jeg havde ikke inviteret dig ind i mit liv.
Du kunne bare have sat et stempel.
Du kan ikke bare sende mig væk.
Jeg er ligeglad, hvis du føler dig hævet over
at skulle give mig en forklaring,
for jeg har ret til at få et svar.
Hvad ville du mig?
Og hvad med mine forældre, hvis de elskede mig...
Taxaen er her.
Tak.
Min assistent kører dig på stationen og køber en billet,
og sætter dig på toget til London.
Til stationen.
Hvis man elsker sin søn, éns eneste søn,
hvorfor så lade ham dø?
Jeg er ked af det.
Skal vi se at komme afsted?
Farvel, Adam.
Jeg, Christine Samantha Delancy, sværger ved Gud den Almægtige,
at jeg trofast vil tjene
vor Majestætet, Dronning Elizabeth II,
og yde retfærdighed til alle
i henhold til dette riges regler,
uden frygt eller partiskhed, affekt eller ond vilje.
Søn, jeg fandt din bibel i entréen
sammen med en masse brochurer.
Mor, jeg vil ikke have nogen af dem på mit værelse..
Du er jo ikke i tøjet endnu, skat. Din far venter.
Kom nu, ellers kommer vi for sent.
Tag I bare afsted. Jeg bliver her.
Han vil ikke have biblen på sit værelse.
- Hvad er der galt, Adam? - Ikke noget.
Se nu at få jakke og slips på.
Jeg har lige sagt, at jeg bliver her.
- Er du ok? - Ja.
- Hvad er der i vejen? - Har du svært ved at få vejret?
Jeg har det fint.
- Hvad er så problemet? - Meget ligetil.
I skal i Rigssalen. Der kommer jeg aldrig mere.
I ville lade mig dø. En del af mig er død.
- Beklager. - Ingen problemer.
- Du ser dejlig ud. - Tak.
Jeg giver ikke op.
Tak.
- Godaften, Jim. - Godaften, My Lady.
- Hej, Fiona. Pøj med i aften. - Tak.
Jack Maye, lige vor mand. Et nyt latinsk motto til skolen.
- Jeg henter drinks. - "Ethvert barn er et geni."
Kan du klare den? Fed løgn, selvfølgelig.
- Held og lykke. - Mange tak.
Det her skal du lige høre.
Mountjoy anklageskriftet.
Besiddelse af kokain, farlig kørsel, horer...
- Du mener sexarbejdere. - Cross-dressing.
- Hvad mere kan man ønske sig? - Blasfemi?
Fiona, du skal hilse på Toby Marlowe.
- Ja, goddag. - Fremragende advokat.
- Aldeles fremragende. - Ja.
- Det er faktisk min nevø. - Super. Hvad er dit område?
- Strf... - Straffelov?
- Ja, jeg er... - Fint.
- Strålende. - My Lady, vi har brug for Dem.
- Ja. - Vi har brug for retfærdighed.
Mændene tager alt arbejdet.
Vi er ved at dø af sult.
Og mænd er uduelige. Det er videnskabeligt bevist.
Gå stille med dørene.
Fiona.
Kære bestyrelsesmedlemmer og gæster,
Julekoncerten begynder snart.
My Lady, jeg har lige hørt, at drengen fra Jehovas Vidner
Adam Henry, er meget syg igen.
Han ligger på St David's Hospice.
Han har modsat sig behandling og vil ikke se sine forældre.
Han klarer sig nok ikke gennem natten.
Er du ok? Hvor er dine noder?
- Tag de her. - Åh gud.
Det er et ekstra sæt
Vi skal på nu.
Alt vel?
Mark Berner! Maestro!
Tak, tak.
Lully, lullay
Thou little tiny child
Bye bye, lully, lullay...
Lullay
Mange tak, mine damer og herrer.
Vi har faktisk et par ekstranumre i ærmet.
Frygtelig arrogant af os.
Men da det ikke er februar, og ikke den fjortende,
tænkte vi, vi kunne byde på My Funny Valentine.
Fiona. Fiona, det er den forkerte. Jeg har ikke teksten.
Fiona. Fiona?
Down by the Salley Gardens
My love and I did meet
She passed the Salley Gardens
With little snow-white feet
She bid me take love easy
As the leaves grow on the tree
But I being young and foolish
With her did not agree
In a field by the river
My love and I did stand
And on my leaning shoulder...
My Lady, det gjorde De virkelig smukt.
- Tak. - Smukt.
Tak, Jim.
Taxi!
Camberwell. St David's Hospice.
Adam Henry?
Adam.
Adam, det er Fiona Maye.
Adam.
Husk at favne livet og kærligheden.
Og poesien.
Vi kunne være ombord på det skib og sejle verden rundt.
Og tale om, hvorfor nogle..
...sange er så...
Adam. Adam.
Adam.
Mit valg.
My Lady.
"My Lady, du fortalte mig aldrig, hvad du tror på."
"Garanteret ikke på Gud Men hvad så?"
"Og jeg selv? Jeg ved efterhånden ikke rigtig."
Når jeg er i underligt humør, tænker jeg undertiden, jeg er voksen".
"Men den vender tilbage. Det ved jeg, den gør. Og så...
kunne jeg gøre mig fri."
Fri.
Fiona?
Fi?
Du er jo drivvåd.
Fi.
Hvad er der sket?
Fi, hvad er der?
Lad mig høre.
Selv Fru Dommer Maye kan skylde en forklaring af og til.
Tal med mig, skat.
Jeg fik nys om den unge mand.
Og?
Fra sagen med Jehovas Vidner.
- Hvilken? - Den, der var i alle aviserne.
Den kan jeg desværre ikke huske.
Han var indlagt, og jeg forlod retten,
og satte mig ved hans seng.
- Var det ikke lidt usædvanligt? - Jo, meget usædvanligt.
Og så?
En meget mærkelig og smuk ung mand, og meget, meget syg.
Vi... sang en sang sammen.
Han fulgte efter mig til Newcastle. Han...
Han trodsede en storm for at finde mig.
Han ville sejle rundt på verdenshavene med mig.
Han ville bo her sammen med os.
Med os?
Altså, han...
Han troede, jeg kunne... ændre hans liv...
besvare alle hans spørgsmål.
Han var blot en drømmer, men jeg...
Jeg troede, jeg var venlig.
Jeg skulle have... Jeg skulle have...
Han forstod ikke, hvorfor hans forældre...
Deres eneste søn.
Hvad skete der? Hvad hedder han? Hvor er han nu?
Adam. Han hedder Adam. Han...
Her til aften hørte jeg, hans cancer var kommet igen,
og at de gerne skulle give ham blod.
Men han nægtede.
Han er 18. Hospitalet kan intet stille op.
Han nægtede og nu fyldes hans lunger med blod.
Han er ved at dø.
Han dør for sin tro.
Var du forelsket i ham, Fiona?
Åh, Jack.
Han var bare et barn.
En dreng.
En dejlig dreng.
Såhh.
Jeg har siddet og set dig sove.
Tak.
Jack, han...
Sådan et spild.
Ja.
Jeg var ondskabsfuld over for ham.
- Nej. - Det ved du da ikke.
Så forklar mig det. Altsammen.
Elsker du mig så alligevel?
Undertekster: P. Frederik Byltenberg